Ihan pakko vaan hehkuttaa näitä meidän altaan uusia asukkaita; kauan haaveiltuja Manacapuru lehtareita Ja ihan parasta, ne olivat olleet keskenään sulassa sovussa jo pidemmän aikaa, joten ei tarvinnut jännittää tuleeko tappelu reviiristä vai ei. Ehkä meillä on nyt koiras ja naaras kasvamassa Ihan rakastunut heihin jo nyt
Kivasti ovat kasvaneet nämä ja saaneet väriä selän yläosaan. Yhä ne ovat kuin paita ja perä, aina yhdessä ja tekevät kaiken yhdessä. Ihan pelkään sitä päivää kun kasvavat aikuisiksi eivätkä enää ehkä siedäkkään toista reviirillään...
Olen antanut opettaa itselleni, ettei lehtikalani olekaan ilmeisesti Manacapuruja vaan jotain muita villien jälkeläisiä/sekoituksia. Manacapuruilla on ilmeisesti mustat silmät ja näillä on toinen puoli punainen ja toinen puoli keltainen. Ilmeisesti Amapa red back lehtikaloilla on tuollaiset silmät, mutta Amapojen ruumiinrakenne ei välttämättä satu näille omille. Nämä voivat siis olla hyvinkin jotain "crosseja", viljeltyjä joka tapauksessa oletan.
Joka tapauksessa nää on upeimpia lehtikaloja mitä minulla on ikinä ollut. Niillä on valtavan pitkät evät, joita ei edes huomaa ennen kuin käy tarkemmin katsomaan. Pyrstö- ja peräevien kärjet jatkuvat ja jatkuvat vaan.. Luonteeltaan nää on myös todella sopuisia ja rauhallisia. Välillä valojen sammuttua ne alkavat nokitella toisilleen, mutta palaavat vierekkäin jo hetken kuluttua. Kaiket päivät menevät niiden lilluessa toistensa vieressä. Vieläkin odotan, että jonain päivänä ne saattavat riitaantua, mutta tähän saakka kaikki on mennyt ihan loistavasti. Sukupuolia niistä ei vieläkään näe, ovat ihan toistensa kopioita.